Title: 2008
Author: marika
Last saved by: Árpád
Company: uz8z8

A BIBLIA

Igehely: 2Tim 3,16

	Kedves Testvéreim!
A Magyarországi Református Egyház gyülekezeteiben március első vasárnapja bibliavasárnap. Mi történik ezen a napon? Szólnak a Szentírás keletkezéséről, rögös útjáról, terjesztéséről. Ilyenkor előtérbe kerül a történelem. Számadatokat hallunk. Bizonyítékokat a Könyvek Könyve hitelességéről. S nem utolsó sorban igehirdetés zajlik.
	Sok mindenről lehet és kell beszélni egy ilyen rendhagyó vasárnapon, hogy ne csak az igéket ismerjük, hanem azok hátterét is.
	Bontsuk két részre a mai alkalmunkat. Először, egy kiemelt témán keresztül (hitelesség kritériuma) beszéljünk a Szentírás egészéről, majd bontsuk ki az igét.

I. 
	Egy ókori írásmű hitelességének három kritériumát szokták általában felsorolni.
1.) Az első és legfontosabb, hogy a benne foglalt események megtörténése után mennyivel foglalták azokat írásba.
2.) A másik kritérium az szokott lenni, hogy az első leírástól számítva mikor keletkezett az a legrégebbi kézirat, ami a birtokunkban van.
3.) A harmadik kritérium az szokott lenni: hány ilyen kézirat maradt fenn, ezek egyeznek-e egymással és amit mi ma használunk, az egyezik-e ezekkel.
	Hogy állunk a Szentírás tekintetében ezekkel?
1.) A Jézussal kapcsolatos események Kr. u. 30 körül történtek. Pál apostol levelei 50 körül már készen voltak. A legkésőbbi levelét, a Timóteushoz írt második levelet is 64 év előtt megírta, mert 64-ben a hagyomány szerint meghalt. Az első három evangélium pedig 70 előtt egészen bizonyos, hogy készen volt, mert Jeruzsálem Krisztus után 70-ben történt pusztulását mind a három evangélium mint a jövőben bekövetkező ítéletet prófétálja meg. Tehát viszonylag rövid idő alatt elkészültek ezek. A legkésőbbi evangélium, Jánosé, egészen bizonyos, hogy 100 előtt elkészült.
2.) Csak egy példát hadd hozzak. Tischenforf (19. sz.) német teológus huszonkilenc évesen nekivágott és elment a Sínai-hegyen levő Szent Katalin kolostorba, ahol nem nagy bizalommal fogadták, de nagy nehezen összebarátkozott az ottaniakkal. Részt vett a munkájukban és közben átkutatta a könyvtárat. Nem talált semmit. Amikor azonban már indult volna vissza, az utolsó napok egyikén, a tűzhely előtti kosárban feltűnt neki néhány olyan kódex-lap, amin az általa ismert legrégebbi görög betűk voltak. Látta, hogy ezek az Ószövetség egyik régi görög fordításának a lapjai. Azt gondolta, hogy azt csak úgy ki lehet venni onnan, hogy ne tegyék a tűzre, de ezért is meg kellett harcolnia, hogy néhány ilyen lapot kapjon és így a kezében tartott egy, az általa eddig ismert legrégebbi kéziratot. Úgy volt vele, ha ennyi van, többnek is lenni kell, de aztán nem szívesen engedték a kutakodását és haza kellet jönnie. Ő azonban szívós ember volt és tíz év múlva újra visszament. Megint kutatott pincében, padláson, mindenütt – nem talált semmit. Néhány év múlva harmadszor is elment. Akkor sem talált semmit. Az utolsó este azonban a kolostor vezetője búcsúbeszélgetésre hívta meg magához és mint legféltettebb kincsét, a búcsúzásnál megmutatta neki azt a Bibliát, amit ő naponta olvas. Tischendorf a kezében tartotta a ma Kódex Sinaiticus-nak nevezett 4. századból való teljes Szentírást! Az Ószövetség görög fordítását és egy pontosan lemásolt Újszövetséget eredeti görög nyelven. Ma ez a British Múzeumban található. Ez szenzációs felfedezés volt, mert ez az Újszövetség már a 300-as évekből volt való.
3.) Most is csak egy példát hozok az idő végessége miatt. Egy-egy betűt könnyű elírni ilyenekből adódhattak eltérések. Bár az ószövetségi kéziratokat úgy másolták, hogy amikor diktálás után tíz-tizenkét másoló befejezett egy bibliai könyvet, megszámolták hány a, b, g stb. betű van benne és ha nem stimmelt, megszámolta egy másik. Ha kiderült, hogy hibás a kézirat, akkor nem kijavították, mert Isten igéjét nem szabad javítgatni, hanem megsemmisítették. Abban a héber Bibliában is, amiből tanultunk, minden könyv végén ott van, hogy ebben pedig ennyi a, b stb. betű van, mert Isten igéjének pontosnak kell lennie. Ilyen igényességgel másolták. Már csak ezért sem kell félnünk attól, hogy tele van tévedéssel, vagy fáradt volt, aki írta. Ez bárkivel előfordulhat, de ha félrehallotta, az kiderült és azt a kéziratot megsemmisítették.
Az elhangzottakból kiderül: a kritériumoknak a Szentírás megfelel.
S miután reménységem szerint gazdagodtunk háttérinformációk segítségével, nézzük meg Isten milyen üzenetet akar szívünkre helyezni.

II.
Ez tehát a mai igénk: „A teljes Írás Istentől ihletett”. Mit jelent az, amit így szoktak mondani, hogy a Biblia ihletett könyv, Istentől ihletett, vagy idegen szóval inspirált könyv? Hogyan kell azt érteni, amit Pál apostol itt „utódának”, a fiatal Timóteusnak ír, hogy a teljes Szentírás Istentől ihletett és ezért hasznos arra a sok mindenre, amit itt elmond? Hogyan értsük azt, hogy maga Isten adta tudtul az embereknek az Ő gondolatait és akik ma hittel olvassuk, úgy olvassuk ezt a szöveget (ami ránézésre ugyanolyan, mint minden más könyv), mint az élő Isten hozzánk szóló szavát? Egyszerűen azt jelenti, hogy Isten parancsolta meg a szentíróknak, hogy ezeket a dolgokat írásba foglalják, sőt Ő adta nekik ezeket a gondolatokat és még a szavakat is. De úgy írták le mindezt, hogy ugyanakkor az írásukon érzékelhető az ő egyéniségük, műveltségük, kultúrájuk minden nyoma. Honnan vesszük ezt? Tőlük maguktól. Számos helyen benne van a Szentírásban, hogy a szentírók elmondják hogyan jutottak ők ahhoz, hogy ezt leírják, és hogyan történt a gyakorlatban ez. Két idézetet hadd említsek:
1.) Dávidról az egyik helyen ezt olvassuk: „Az Úr Lelke beszélt általam, az Ő szava volt nyelvemen” (2Sám 23,2). Itt visszatekint az életére, kiértékel sok mindent, mi történt, miért történt, hogyan történt és egyszer csak eszébe jut, hogy milyen sok zsoltárt írt ő és milyen sok fontos isteni kijelentést foglalt írásba.
2.) Péter második levelében ezt olvassuk: „Tudnotok kell, testvéreim, hogy az Írás egyetlen próféciája sem ered önkényes magyarázatból, mert sohasem ember akaratából származott a prófécia, hanem a Szentlélektől indíttatva szólaltak meg az Istentől küldött emberek”. Ők tehát Istentől küldött emberek, annyira, hogy sokszor tiltakoztak is ellene. Nem egy közülük azt mondta: Uram, ne engem küldj el, nehéz feladat ez. A prófétákat meg szokták verni, nem hiányzik az nekem. Egyébként is fiatal vagyok - jut eszébe Jeremiásnak, meg nem tudok szépen beszélni - jut eszébe Mózesnek. Küldj valaki mást. És Isten azt mondta: nem. Ezt rajtatok keresztül akarom elmondani a népnek.
	Tehát Isten küldte ezeket az embereket és nem a magukét mondták, hanem Istentől kapott kijelentést hirdették és foglalták írásba.
	Így érthető a fölolvasott ige. Amit hirdettek Isten emberei, az a Szentlélek munkája volt. Erre is nézzünk néhány példát.
Jeremiás amikor börtönben volt, mert kimondta az igazságot, az igét nem tudták börtönrácsok között tartani. Jeremiás lediktálta írnokának Báruknak (mert ő bemehetett hozzá) Isten igéjét, aki felolvasta a templomtéren. De van magyar példa is. Ki bíztatta volna a tönkre vert, kirabolt, kifosztott, megalázott és teljesen elszegényedett magyar embereket a török pusztítása alatt, után és uralmuk idején, ha nem Sztárai Mihály reformátoron keresztül a Szentlélek? Az emberek előjöttek a barlangokból és újrakezdték életüket. És ki bíztatta volna az ismét kegyetlenül eltaposott magyar népet 1956 és 1957-ben, ha nem Ravasz Lászlón keresztül a Szentlélek? Az egyetlen kapaszkodót jelentette abban az ördögi korban.
	Így érkezünk el napjainkig. S a Szentlélek mai munkájához. Nemcsak eleddig, ma is küldi Isten az övéit, hogy hirdessék a szabadulás reménységét, bíztassák és vigasztalják a népet. Szükségük van rá? Szükségünk van rá? Igen, mert nem hagyhatja el mindenki az országot, amit valaki meleg szeretettel tanácsolt, nem költözhet mindenki be nagy városba, ami hatalmi cél, nem vehetünk föl újabb kölcsönt, mert a hitelt hitelből törlesszük. Ezzel az Írással, amely Írás Istentől ihletett és hasznos a tanításra, a feddésre, a megjobbításra, az igazságban való nevelésre, elődeink így is éltek vele. És mi? Jó időben van Biblia éve, mert nagy szükségünk van bíztató szavakra. Éljünk az év adta lehetőséggel. Tanuljunk az Írásból, feddjünk, jobbítsuk meg életünket az ige tükrében, neveljük egymást az ige segítségével az igazságra.
Adja Isten, hogy ez így legyen, menjünk és cselekedjünk ekképpen. Ámen.